Jag ger dig nåd.
HÄR VILAR LT JOE DANTE NYMERIKAS FÖRSTE MEDBORGARE
Detta har hänt...
Varför är kexen så hemliga?
Ingen vill nämna
att de innehåller människohjärna.
Var får de hjärnor ifrån?
Kexbageriet ligger på gränsen till det förbjudna området.
Där ligger bageriet.
Det ser övergivet ut.
Jag älskar doften av nybakad hjärna på morgonen.
Jag tar med mig Addy och 10K.
Vi åker till Heartland och undersöker mjölet.
Var försiktiga.
Den där videon då...
där katten skyddar ett barn från en anfallande hund?
Den fräser, viftar med klorna och visar tänderna,
och hunden vänder och springer sin väg?
Vi använde internet för att beställa vapen.
Har du sett keyboard cat?
Du måste ha sett honom. Han fanns överallt.
Ja, jag hörde nog talas om honom. Han... typ... skriver?
Vad är grejen med kattvideor? Hundar är häftigare.
Hundar spelar inte piano.
Åkrarna behöver skördas.
De kommer att gå i frö.
En vän hjälpte mig
att flytta några Talare härifrån till Limbo.
Men jag vet inte hur många människor som finns kvar att jobba på fälten.
Välkomna till Heartland.
Vad är vår plan?
Ta kontakt med invånarna
och ta reda på vad som finns i kexen.
Sen då?
Vad är vårt slutmål?
Att hjälpa George med hennes idé om ett nytt land.
Jag tror inte att vi är den sortens människor som bygger nationer.
Vi är snarare sorten som sliter saker i stycken.
Den som kontrollerar kextillgången, kontrollerar den nya världen.
Och vi måste se till att rätt människor har kontroll.
Som George?
Hon är en naturlig ledare. Henne vill man ha på sin sida i en strid.
Ja, men man väljer sina strider.
Kroppar framöver. Minst två.
Benådade?
Det ser ut så.
Ja, här finns en till.
Och en till.
Jordbruksarbetare.
Några av dem är Talare.
Någon verkar inte vilja att kexen ska tillverkas.
Mata oss...
Hörde ni det?
Mata oss...
Kom ut...
Mata oss...
Kom ut...
Mata oss...
Mata mig.
Mata oss...
Snälla.
Mata oss...
Kom ut.
Mata oss...
med kex.
Hjärnor...
Mata oss...
Hungriga... Mata oss...
Mata oss...
Mata... oss... med hjärnor.
- 10K! Se upp! - Jag ser dem.
Nej, skjut inte. Det är en Talare.
Är du säker? Han ser illa tilltygad ut.
Hon har rätt.
Om han pratar
kan han veta något.
Gör som jag.
Jag älskar när hon säger så.
Mata oss.
Hjärnor...
Mata oss.
Vi har fredliga avsikter!
Vi hör att ni är hungriga!
Men vi har inga kex!
Men vi kan hjälpa er!
Vad händer när Talarna slutar tala?
Inget som är bra, gissar jag.
Vi vill inte skada er!
Okej, backa!
Hör ni, skada dem inte.
Jag försöker.
Vi lockar till oss fler. Vi måste härifrån.
Titta. Det ligger en gård i fjärran.
Vi dödar ingen.
- På tre. Ett. Två. - Någon kommer!
Doc!
Ja.
Hoppa in!
Bra tajming.
- Vi fick ert meddelande från Kaya. - Toppen.
Vart är ni på väg?
En gård. Den ligger där framme.
Bra. För vi har inte mycket bensin kvar.
Hej, raring.
Hej, kompis.
Stackare.
Du måste vara utsvulten.
Jag vet var du kan hitta utsökta hjärnor.
De är redo att knapras på.
Du borde följa efter dem.
Det var allt hon hade i sig. Vi kör nog på ångor nu.
Talare. De gömmer sig i vetefältet.
De ser hungriga ut.
Men de har inte förvandlats än.
Vad äter de?
Jag vet!
Hjärna.
Hejsan.
Så Talarna har ätit av din hjärna?
Alla vill smaka på Charlie.
Hör du.
Vad hände här, Charlie?
Jag har glömt.
De åt nog upp den minnesbiten.
Det är nog bäst så.
Så, kompis?
Är du ensam? Finns det någon mer här?
Jag vet inte.
Hej där.
Vill du prata om det som hände Dante?
Det är mitt fel.
Jag skulle inte ha släppt iväg honom.
Det är inte sant.
Jo, det är det, Doc.
Det är det.
Han litade på mig.
På min framtidstro.
Och det dog han för.
Vad?
Tog du död på Dante?
Addy.
Hör du.
Vad hände?
Medborgargardet fick tag på honom.
De dödade kaptenen och hans vakt också.
Det var nog samma jäklar som dödade de andra.
Jag beklagar verkligen.
Det är okej.
De högg honom i bitar
och stoppade honom i en soptunna.
Han gjorde det för min skull.
Han levde fortfarande.
Herregud.
Jag tvingades benåda honom.
Du gjorde helt rätt.
Vem kan göra så?
Människor.
Kanske inte.
Kanske Talare.
Det fanns en skylt med orden: "Detta händer förrädare."
Nymerika
vore en bättre plats om alla människor försvann.
Zombierna kanske har rätt. Åt helvete med alla.
Hör du.
Hör på.
Vi ska hitta dem som ligger bakom detta,
och ställa dem inför rätta.
Jag kan inte ge upp.
Jag kan inte låta Dantes död vara förgäves.
Jag måste genomföra detta, till varje pris.
Jag är villig att dö för en bättre värld.
Så ska det låta.
Det är allt vi har.
Oj, det får håret att resa sig.
Jäklar. Det var mig en stark kröken.
Hej, grabben. Hur mår du?
Jäklar.
Det gör ont så in i helskotta.
Tyst med dig.
Strunt samma. Vi får rengöra det där.
Vi ska nog inte använda det vattnet.
Nej. Jag har en perfekt reservplan.
Du?
Du verkar ha mig precis där du vill, miss Carver.
Jag borde döda dig på fläcken.
Gör slut på mitt lidande.
Jag kan också få dig att önska att du vore död.
Vad vill du?
Knäpp upp skjortan.
Allvarligt?
Okej.
Mer.
Okej.
Nu då?
Kyss mig.
Jag trodde aldrig att du skulle fråga.
Din jäkel, Finn! Du dök aldrig upp!
- Nej! - Jag väntade i två dagar.
Jag trodde att du var död.
Du vet hur det är. Zombier.
Du lever åtminstone.
Ja...
men kanske inte länge till.
Vad menar du?
Vad har hänt?
Någon sköt mig.
Finn!
Okej, 10K. Detta kan svida lite.
Det ser ut att göra rejält ont.
Nej, drick inte...
Jag mår toppen.
Nu har du annat att tänka på ett tag.
Är allt bra?
Bara en släng alkoholförgiftning.
Han mår bra igen om en till tre dagar.
Tre?
Färre om du fortsätter så här.
Jag håller i dig.
Se där.
Slappna av, 10K.
Om du blir yr, sätt huvudet mellan knäna.
Talare lurar där ute.
Kan jag få lite hjälp!
Min vän Finn är skjuten.
Jag mår bra.
Doc?
Hej. Mår du bättre?
Ja, nu när blödningen har slutat.
Han lever fortfarande.
Men han har förlorat mycket blod. Håll ett öga på honom.
Du har mycket tur.
Var jag så illa skadad?
Nej, men jag är en dålig läkare.
Okej.
Min nästa patient. Ursäkta mig.
Hur känner ni varandra?
När vissa av mina arbetare blev Talare deltog Addy i hjälparbetet
för att flytta dem till Limbo.
Ja, vi kom bra överens.
Han hjälpte mig att rädda många Talare.
Vi är som Butch och Sundance.
Vad hände med resten av arbetarna?
När jag kom tillbaka hade de dödats.
De var förvandlade till Talare.
- Charlie då? - Ja?
Jag då?
Du, Charlie,
erbjöd att offra dig
för att rädda dina vänner.
Gjorde jag?
Ja, det gjorde du.
Jag har hjälpt Talarna att inte förvandlas till zombier
genom att ge dem små bitar av Charlie hjärna.
Visst ja.
De var lugna och redo att åka till Limbo,
när någon sköt mig och släppte lös dem.
De vill inte att vi ska göra kexmjöl.
De stal ingredienserna som vi lägger i det malda mjölet.
Vet du vilken den hemliga ingrediensen är?
Det är inte hjärna.
Men annars vet jag inte.
Jag kan visa resterna.
Gärna.
Mjölet kommer ut här från kvarnen ovanför.
Vetekorn mals med kraft från vattenströmmen.
Men vattnet torkade ut samma natt som den första attacken.
Maskinen här blandar ner hjärnpulvret i mjölet.
Sedan levererar vi det.
- Är det hjärnpulvret? - Ja.
Vi använder en sådan i varje 200 kilo.
- Och de tog allt? - Ja.
Här är lite mjöl kvar, med de tog alla ingredienser.
Det är en stor verksamhet.
Vi är i princip den enda resursen i området.
Inte bara av kex utan allt vetekorn.
Det finns inte många frön kvar.
Vi borde förbereda skörden nu för att fylla dessa.
Det går inte utan vatten och arbetskraft.
Hela Nymerika kan svälta.
Precis.
Så...
Det har brunnit?
De försökte bränna ner det.
De lyckades nästan.
Charlie och jag skulle släcka elden
och blev attackerade.
Och du sköts?
Ja. Charlie fick en machete i huvudet.
Såg du hur de såg ut?
Inte direkt.
- Du såg väl något? - Du.
Han såg inte något.
De kom från alla håll.
Hade du kunnat skörda om du hade haft arbetare?
Jag har arbetare.
Jag måste bara samla in och ge dem kex.
Du blöder igen. Du måste ta det lugnt.
Vi hjälper dig att samla in arbetare!
Jag höll på med get-rodeo en gång!
Jippi jaja, syltbönder.
Herregud.
Vad kan gå snett.
Jaså,
någon ser ut att vilja leka cowboy.
Vi skickar en rusande hord på dem.
Här kommer de.
Charlie. Det är din signal.
Okej, era hjärnälskare.
Kom och ät lite hjärna!
Kom och ät färsk hjärna!
Ta det lugnt. Kom igen.
Jag mår bra.
Det gör du inte. Du är i chock efter Dantes död.
Hör på, vissa saker ska man inte bevittna.
Du måste vara fokuserad.
Nu kommer de.
Okej.
Precis som förr.
Det var en månad sedan. Är det förr?
Det är förr i apokalypsen.
Ja, okej.
Jag är glad att du är här.
Jag var orolig över att göra detta ensam med Charlie.
Klarar du det här?
Ja.
Att döda dem är mycket enklare.
Jag vet. Det är svårare att hålla dem vid liv.
Där är dem.
Kom och ät varm hjärna!
Med lite chilisås kanske?
Starkt och gott. Precis som ni gillar!
Hej, Joe. Tjänare, Alma!
Gissa vad som står på menyn i dag.
Nu.
Nu, Charlie!
Fort!
Snälla.
Så där ja.
Kom tillbaka.
Stå still, för fanken.
Det är för ditt eget bästa!
Jippi ja, okej.
Lite hjälp, tack!
Håll ut, partner!
Benåda honom inte!
Just det.
Ta det lugnt. Du ska få hjärna.
Sluta streta emot!
Han har gått för långt!
Okej, nu räcker det!
Förlåt.
- Är han död? - Han var redan död.
Jag slog honom bara medvetslös.
Bind honom fort innan de andra kommer.
Du vet vad man säger.
Ska något göras rätt, får man göra det själv.
Nu kväver vi den här revolutionen i sin linda.
Akta dig.
Dessa Talare är nästan helt förvandlade.
Vi lär behöva alla Charlies barndomsminnen
för att få dem att prata igen.
Här borta. I mörkret.
Jag ser den.
Den kom undan.
Vi tar den här.
Jag går hitåt.
Hej där.
Jag vet att du är rädd.
Jag är också rädd.
Okej? Världen är läskig nuförtiden.
Jag ska inte skada dig.
Jag lovar.
Det måste vara hemskt,
att vara vaken medan man är död.
Vi har hjärna till dig.
Vi har en frivillig.
Jag tror att han är frivillig.
Charlie.
Han är generös nog att donera hjärna för att hålla dig mänsklig
tills vi får fler kex.
Hur låter det?
Lite saftig, färsk hjärna.
Vi måste bara hålla fast dig för din egen säkerhet, okej?
Kom hit.
Kom igen.
Det var kul så länge det varade.
Jag kommer att njuta av det här.
Där är du!
Kom igen. Det är för ditt eget bästa.
Doc, här borta är en till.
Du ska få lite hjärna så blir du mer mänsklig på nolltid.
Det är ingen fara.
Du behöver inte vara rädd. Vi ska inte skada dig.
Ledsen, grabben.
Jag kunde inte rå för det.
Gick det bra?
Nu fångar vi in de här två.
Okej. Ta det lugnt, partner.
Vad ska vi göra nu igen?
Vi ska mata Talarna så att de inte blir zombier.
Just det.
Vad ska vi mata dem med?
Tja... hjärna, faktiskt.
Din hjärna.
Ja.
Jag gick med på det, va?
Såvitt vi vet.
Okej, då sätter vi i gång.
Backa allihop.
Backa! Ställ er i två led. Ett här och ett här.
Kom igen. Ni klarar det. Backa.
Vi måste lista ut vem som försöker strypa
försörjningen av kex.
Det kan inte vara Talare. Det vore ologiskt.
Såvida de inte vill starta en revolution.
Människor och Talare är lättare att manipulera
när de är utsvultna.
Vi kan inte låta de värsta vinna.
Vi måste fixa landet medan det finns en chans.
Dante dog i sina försök att förena människor och Talare.
Den som mördade honom måste ställas inför rätta.
Vi behöver Talarna mer än de behöver oss.
Världen tillhör de döda nu, inte oss.
Vi kan inte göra anspråk på landet längre.
Vad?
Så vi ska bara lämna över det till zombierna?
Talarna behöver oss också.
Vi behöver varandra för att överleva.
Vi klarar inte detta själva.
Därför behöver vi ett nytt land.
En framtid vi alla investerar i.
Hittills har ditt land inte lyckats med något
förutom att få folk dödade. Som Dante.
Du kanske har rätt.
Jag kanske bär ansvaret för Dantes död.
Och det kommer att plåga mig ända tills jag benådas.
Men det är inte din uppgift att döma mig.
Alla delar inte dina drömmar.
Och absolut inte ditt tillvägagångssätt.
Okej, ni är söta.
Men vi är på samma sida.
Vi har inte tid för politik.
Vare sig ni tycker om det eller ej, kämpar vi för samma sak.
Vi befinner oss i krig.
Och vi vet inte ens vem vi slåss mot.
Det var den sista förlängda märgen
med chilisås på.
Hur mår du, Charlie?
Jag känner mig lite lättsinnig.
Jaså?
Finn? Jag måste nog sitta ner.
Så där ja, Charlie.
Hur mår han?
Inte bra.
Är det dags, Finn?
Ja, jag tror det, Charlie.
Vi räddade allihop tack vare dig.
Vad bra.
Kan jag få bli benådad nu?
Visst, Charlie.
Hej då, Charlie.
Hej då, Finn.
Hej då, vem alla ni andra än är.
Hej då, Charlie.
Visa nåd.
Nåd.
Okej, det var märkligt.
Även om vi inte attackerats hade skörden dött av torkan.
De har strypt vattnet.
Vem kontrollerar vattnet?
Vattenväktarna.
Ursprungsinvånare som bosatt sig vid reservoaren.
De sköter dammen.
De ströp vattnet och vattenkraften
efter den första attacken.
Vi har inte fått kontakt sedan dess.
Jag känner hövdingen.
Han jobbade med byggteknik före zombierna och driver dammen.
Han lär veta vad som pågår.
Vi får prata med vattenväktarna.
Följ det uttorkade bevattningsdiket.
Det leder er till dem.
Vanligtvis kan man simma.
Jag stannar och håller koll på Talarna.
Så fort de kan resa åker vi till Limbo.
Bra plan. Trevligt att träffas.
Om du inte är tyst tvekar jag inte att benåda dig.
Gud vad jag hatar den sången.
Titta vem som kommer här.
Ni börjar likna er själva igen.
Jag ska begrava Charlie ordentligt,
och packa ihop lite.
Vi åker till Limbo när mörkret har fallit. Det är säkrast.
Det dröjer inte längre
förrän en viss person tillhör motståndarlaget.
Min hand gör ont fast den är borta.
Det har ett namn. Det kallas fantomsmärtor.
Din hjärna tror att handen sitter kvar,
så den fortsätter att skicka smärtsignaler.
Men oroa dig inte, det löser sig själv,
och hjärnan börjar ignorera det.
Jag tror inte att min hjärna någonsin vänjer sig.
Här ser ut att ha varit torrt länge.
Jag förstår inte varför vattenväktarna
skulle strypa vattnet och elektriciteten.
De kanske inte vill ingå i Georges nya världsordning.
Det kan ligga något i det.
Det är självständiga och har blivit svikna förr.
Men hövdingen är smart och faktaorienterad.
Han insåg att det bra övervägde det dåliga.
Han stod bakom folkomröstningen.
Jag vet inte.
Något kan ha hänt vi dammen.
Mår du bra, grabben?
Ja. Jag är nog bara bakfull.
Du är brännhet.
Raring?
- Jag mår bra. - Du mår inte bra.
Han behöver antibiotika.
Finns det mer på gården?
Vi gav nog det sista till Finn.
Vattenväktarna har säkert något.
Vi känner till ursprungsamerikansk medicin.
Men vi var inte ens nära Grand Canyon.
Okej.
Om ni säger det så.
Det är en nödsignal.
Det kommer från gården. Finn!
Doc, ta skydd med 10K. Vi kommer strax.
Finn!
Vad hände?
Två Talare slog ner mig och släppte de andra.
Okej, vi samlar in dem.
Håll ut, raring.
Jag har förlorat för mycket blod.
Jag är rädd, Addy.
Jag trodde inte att jag skulle vara det.
Var inte rädd. Jag är här.
Hej, Alma. Det är jag.
Nej.
Okej, så där ja.
George!
Jag hade stora planer för oss.
Vi kan fortfarande genomföra dem.
- Addy? - Jag är här.
Precis bredvid dig.
Lova att du håller ditt löfte.
Självklart.
Om jag inte tycker om det, benådar du mig.
Jag lovar.
Tror du att jag ser ett vitt ljus?
Det fungerar nog inte så längre.
Det gör ont.
Jag vet.
Jag är rädd.
Jag vill inte förvandlas.
Kämpa inte emot.
Jag älskar dig, Addy.
Jag älskar dig, Finn.
Det är dags att gå.
Hej.
Nå?
Ingenting gör ont.
Okej.
Jag är inte rädd längre.
I åtta år,
varje dag sedan första dagen, har jag varit rädd.
Och nu är jag inte rädd.
Jag sparade något till dig.
Det är den sista biten av Charlie.
Tack.
Vi har samlat ihop Talarna.
Alla utom två.
Det var nog de som slog ner dig.
Är han...?
Välkommen tillbaka.
Det är skönt att vara tillbaka.
George och jag ska gå ifatt Doc och 10K.
Tack.
Kommer du?
Jag stannar med Finn.
Jag hjälper honom att få Talarna till Limbo.
Men därefter...
Visst.
- Älskar dig, syrran. - Älskar dig.
- Trevligt att träffas. - Det var ett nöje.
Ta hand om dig.
Ta hand om varandra.
Ni också.
Vi ses i Nymerika.
Fortsätt att drömma.
Någon måste det.
Var tusan är de?
Fasen, grabben.
Det ser ut att läka fint.
Om Warren och de andra inte kommer snart
borde vi bege oss till dammen själva.
Hur mår du?
Du ser friskare ut.
Febern har gått ner.
Drick lite.
Jag hoppas att vattenväktarna är vänligt sinnade.
Du måste skämta.
Doc!
Undertexter: Cecilia Eriksson